Този филм е базиран на истински исторически събития.
Променени са част от героите и репликите за повече драматизъм.
15-ти юни, 1944.
Американската армия нахлува в Сайпан и Северните Мариански острови.
Пехотинците се придвижват и се установяват на югозападния бряг,
като по пътя си взимат острова под контрол.
Под японски контрол, Сайпан става дом за повече от 20000 граждани
и го защитават над 30000 квалифицирани
войници на имперските сили.
Въпреки, че е от най-стратегическите японски крепости в Тихия океан,
защитата на Сайпан се огъва под
яростните атаки на американската армия,
наброяваща повече от 70 хиляди.
В завързалото се сражение повечето от японските защитници са унищожени,
а оцелелите бягат към планината Тапочу,
която се намира в центъра на острова.
ПОСЛЕДНИЯТ САМУРАЙ
Oziris811 ви пожелава приятно гледане.
Дръжте главата надолу! Долу!
Медик! Медик!
Помощ! - Аз ще отида.
Медик!
Амуниции! - Няма!
Амуниции!
Медик!
Вражески самолети! Прикрийте се!
Това боли!
Найто!
Без знанието на японците на острова,
имперският флот претърпява унизително поражение в морето
и изборът на командването е, да се откаже от защита на Сайпан.
Без да знаят, защитниците на острова продължават да се борят,
вярвайки в неизбежната победа на техните велики имперски сили
и тяхната нация.
Освободете пътя! Движете се!
Разчистете пътя!
Издърпайте това нещо! Хайде, движете се!
Съжалявам, капитане! Продължавайте?
Хайде! Хайде! Махайте се от пътя!
Хей! Разчистете пътя! - По дяволите, много японци!
Утре по това време лагерът ще е превзет за нула време!
След няколко дни, жълтите маймуни в планината ще бъдат история.
Знаете, че заповедите им са да ни спрат на всяка цена.
Японските войници са костелив орех.
Не се отказват.
Нямате представа за какво става дума, ефрейтор.
Съветвам ви да си запазите мнението за себе си.
Да, сър.
По дяволите! Внимавайте!
Внимавайте, ефрейтор, или взимам джипа, а вие ще ходите. Ясно ли е?
Да, сър.
Добре ли сте?
По дяволите...
Трябваше да спра. - Вижте. Те са само японци, сър.
Ще се оправят.
Всеки японец знае, че в живота само веднъж трябва да е искрен.
Какво означава това, сър?
Японците оценяват всяка среща, защото никога не се повтаря.
Ако внимавате, може да научите нещо докато сте тук.
Къде научихте езика, сър?
Да не сте се срещал с някоя японка или нещо подобно?
Учих в Япония две години.
За съжаление, не си намерих приятелка.
Обзалагам се, че сте искали.
Внимавайте си в пътя. - Да, сър.
Останалите войници да се евакуират незабавно.
Нашата имперска японска армия
и 43-та дивизия под командата на генерал-лейтенант Йосисуго Сайто,
ще надделее до края.
Ще удържим позициите си до 4-ти юли.
Това окончателната офанзива ли е?
Най-после победа.
Врагът най-накрая ще срещне нашият боен дух.
Командването изисква само здравите и дееспособните.
Останалите трябва да се оттеглят.
Това е всичко!
Дръжте го здраво!
Почакайте!
Боли, нали?
Разбирам.
Капитане.
Ако е възможно
да не се евакуирам.
Искам да остана и да се погрижа за ранените.
Това е единственият правилен начин.
Не мога да ги оставя на врага.
Ти ли си Луис. - Да, сър.
Седнете, капитане. Не сме толкова официални тук.
Не и в това проклето място...
Благодаря, сър. - Чувам, че говорите японски.
Японците биха казали друго. Знам, само основата, сър.
От къде сте? - Бостън, сър.
Значи сте от "Бръшляновата лига", а?
Може да се каже. - Ще се опитам да го забравя.
Имам нужда от помощта ви, Луис.
Не ги разбирам тези японци. Това...
Бушидо и самоубийствата... Това е...
Това е лудост.
Това е въпрос на гордост.
Начин на мислене. От векове това са набивали в главите си.
Какво? Да се самоубиват?
Вие
запознат ли сте с това, сър.
Не мога да кажа, че съм. Какво е това?
Някакъв вид японски късметчета?
Не, сър. Това са шоги.
Парчета от японски шах, ако предпочитате.
Всички изглеждат еднакви, с изключение на написаното вътре.
И? - Ами...
Единственото, което отличава вашите от моите парченца,
е посоката, в която гледат.
Дайте по същество, капитане. - Да, сър.
За разлика от нашия шах, ако взема една от фигурите ви,
няма да я отстраня и да чакам вашият ход,
а просто я обръщам и я използвам срещу вас
като част от моята армия.
Какво общо има това, по дяволите, със самоубийствата?
Японците оценяват високо лоялността към нечий господар.
Ако някой бъде пленен,
от него се очаква да служи на новия господар с еднаква лоялност.
Ако това е вярно,
защо просто не се предадат и да се бият на наша страна?
Ами, сър,
ако са пленени, има някакъв шанс да предадат императора си,
затова предпочитат да умрат, вместо да рискуват това да се случи.
Виждате ли, сър. Японците... - Капитане!
Не съм дошъл тук, за да играя скапания шах.
Ако тези японци искат да умрат, ще съм повече от щастлив да помогна
с достойнство или по друг начин.
Просто искам да се свърши с проклетата война.
Ясно ли е?
Кристално ясно, сър.
Малкото момиче...
Има висока температура.
Пийни малко вода.
Врагове!
Картечница! Бързо! Ставай!
Атака!
Ето входа! Вие сте! Сринете пещерата!
Той го хвърли вътре!
Весела Коледа, жълтури!
Задръжте! Покрийте входа! - Разбрах!
Пещерата е чиста!
Какво имаме?
Намерих си една!
Излизай! Тръгваме! - Да! Да!
Дайте ми я.
Имам две деца.
Следвайте ме. Трябва да вземем запаси от флота.
Няма ли армията да го направи?
След офанзивата, няма да имаме шанс.
Флотът не започва офанзива, затова продължаваме отбраната.
Ще почакаме със сборния флот да възвърнем острова.
Пристигането на сборния флот няма да се забави.
Кой е това? - Мой подчинен.
Дори без подкрепата на флота ли ще се бием?
Наглост! - Тихо!
Затваряйте си устата.
Капитане, ще кажа на останалите тази вечер,
че и без подкрепата на флота, не се страхувам да умра.
Искам да спечеля войната.
Както и аз! - Не!
Просто искате да умрете. - Това не е вярно.
Умирането може да е необходима, но не е ненужна саможертва.
Смъртта няма да гарантира победата ни!
Трябва да убием повече, за да гарантираме победата на армията ни!
Никога не забравяйте това!
Обръщам се към офицерите и войниците, от императорската армия на Сайпан.
Повече от 20 дни, след атаката на американските дяволи,
офицери, мъже и цивилни служители на имперската армия и ВМС на острова
се борят добре и смело.
Очаквах,
че всеки човек на острова ще изпълни дълга си.
Небесата не ни дадоха възможност.
Борихме се до настоящия момент,
въпреки горчивото поражение, заложихме
"7 живота да платим за страната ни".
Дали ще атакуваме или ще останем тук, има само смърт.
Човек, които осъзнава истинската стойност на империята,
ще използва възможността да възвеличи истинското японско мъжество.
Сайпан е като вълнолом в Тихия океан.
"Оставете костите ми на Сайпан, като опора на Тихия океан".
Както се казва в бойната етика на Сенджинкун.
"Никога не изпадам в немилост и предлагам смелостта на душата си
за вечния живот на императора и благосъстоянието на страната!"
Банзай!
7- ми юли, 1944 г.
След самоубийството на генерал Сайто и четиримата му командири,
жалките останки от японските сили
се събраха близо до западния бряг на острова
за последната атака срещу нашествениците.
Американците, бяха в пълно неведение за това.
Дръжте ни в течение на нещата.
Намерим ли нещо, което би ви заинтересувало, ще съобщя.
Върнете се у дома живи. Внимавайте. - Разбрано.
Майки! Да вървим. - Идвам, сър.
Със сигурност ми липсват хавайските момичета.
Да, те са сладки.
Пазете се!
По дяволите! Навсякъде японци! - Имаме компания! Японци!
Вземи си оръжието!
Атака!
Да живее японската империя!
Прикрийте се! Прикрийте се!
Обади се по станцията!
Ейбъл Виктор Кроу, тук Виктор Блу. Чувате ли ме?
Виктор Блу, тук Ейбъл Виктор Кроу.
Продължавай, приемам.
Внимавай!
Тук е Виктор Кроу!
Попаднахме на дяволска японска "Банзай" атака!
Опитваме се да ги задържим! - Дай капитана! Извикай капитана!
Искам незабавен огън по моя команда!
1 пръчка 4 обекта! Повтарям! 1 пръчка 4 обекта!
Огън за ефект...
Хайде! Да се махаме от тук!
Виктор Блу, повторете последното. Приемам.
Виктор Блу, повторете последното...
Майк! Вдигай си задника! Отиваме на полето!
Капитане. Това е Кравиц.
Мисля, че ги прегазиха. - Мамка му...
Разберете какво става.
На 7 юли, в това, което стана известно като атаката "Банзай",
за 2 часа загинаха над 4000 японци и близо 2000 американци.
Два дни по-късно,
американското командване ще обяви обща военна победа на остров Сайпан.
Отваряйте си очите! Проверете ги! Може някои да е оцелял!
Значи се страхувате от смъртта?
Кои сте вие? - Гласът на мъртвите.
Хориучи Кесамацу. Редник първи клас.
Тук! Близо до връх Тапочу,
е мястото, което японците наричат "Долината на смъртта".
Тук генерал Сайто
заедно с командирите си извърши самоубийство пред хората си.
Направиха го, преди да започне атаката.
Преди? - Точно така, сър.
В нощта преди атаката.
Искали са да умрат за техния император бог.
Предположили са, че ще ги последваме?
Самоубили са се
в нощта преди битката? Какъв смисъл има това?
Умирайки по този начин пред хората си,
те им показват начина.
Дават пример.
Продължавайте, сержант.
Сега вижте, точката Марпи.
Наричат тези скали, скалите Банзай,
защото очевидно цивилни са се хвърляли от тях в морето.
Жени, деца и цели семейства са се убивали, сър.
Жени и деца?
Защо?
Вероятно японските военни са им казали,
че ние, американците, сме канибали и мъчители.
Били са ужасени, сър.
Японците са загубили командирите си, а ние смачкахме армиите им.
Казвам ви, момчета, вижда му се края.
Благодаря на Бог,
защото това трябва да спре сега!
Прав сте, полковник,
но не смятам, че трябва да сме големи оптимисти.
Ситуацията е все още нестабилната.
Искам да се опитаме да ги убедим да се предадат, сър.
Искате да говорите с тях?
Те вече нямат храна, няма прясна вода на острова,
а също така няма какво да губят.
Отказвам да загубя дори още един човек в тази планина!
Имате един месец, капитане!
След това ще ги пратя всички в ада.
Благодаря, сър.
Вода! Вода!
Отворете, отворете.
Къде?
Живо?
Капитане, какво правите?
Това може да ни издаде на врага.
Врагът може да спаси това дете.
А цената за това ще е нашата смърт?
Как така?
Ние се върнахме, за да се борим.
Хайде.
Това наистина е дилема.
Проверете там и минете отзад.
Какво е това име Келанли? Не приличаш на италианец.
Провери тези тела. - Навахо, сър.
Разбирам. - Вие двамата, при бараката!
Означава размирник.
Дядо е пътувал с Рузвелт и хората му в Куба.
Там се е запознал с баба ми.
Това вече е беда. - Факт.
Не сте против да ви наричам "Беда", нали?
Всички го правят.
Чухте ли това?
Вероятно е капан.
Не мисля, че трябва да отивате там, сър.
Благодаря, сержант.
Уверете се, че малкия ще получи помощ.
Да, сър.
Има вашите очи, сержант.
Не го губете по пътя към лагера.
Дайте му малко вода. - Как предлагате да го направя?
С палеца. Потопете го в манерката
и му дайте да смуче. Както правите и вие.
Затваряйте си устите! Да не искате японците да ни чуят?
Сега се пръснете и довършете прочистването на района.
Движете се!
Махни това проклето нещо от главата си.
Капитане?
Капитанът е жив? - Момчета, добре ли сте?
Капитанът се върна и сега ще сме по-добре.
Стройте се. Поздрав!
Тошио, 1-ви батальон, 18-ти полк.
Аз съм Оба. - Тръгнали сме към базовия лагер,
на западния склон на Тапочу.
Използваме гъстата джунгла въпреки, че светлината трудно прониква.
Това е най-добрия начин за укриване. - Вижте!
Какво е това? - Ето.
Американските дяволи са били тук.
Какво правим?
Правим засада.
Как да сме сигурни, че тук ще пресекат?
Това е единственият път, водещ до Марпи,
а имам и предчувствие.
Добре, ще починем!
Някой има ли вода?
Ето. Имам малко.
Редник, колко пъти да ти кажа за чудото на водните ресурси?
Сержант, сутринта беше пълна. - Ти си безполезен!
Няма да пиеш.
Направо ме убиваш, но като се върнем, аз ще те убия.
Разбра ли? - Да, сержант.
Взимай товара, скапан...
Граната.
Има още една тук.
Сержант, тук има скрит път.
Скапани, жълти маймуни. За толкова глупави ли ни имат?
Добре. Какво чакате?
Да видим къде ще ни отведе. Хайде.
Хайде, да вървим.
Гледайте периметрите си. Тихо.
Мънроу, това не ми харесва.
Да се махаме оттук. Всички обратно!
Атака! - Пазете се!
Целете се високо! - Покрийте ме!
Внимавайте!
Изтегляме се!
Прекратете огъня!
Предполагам ще кажеш, че японците са го направили с цел.
Сър! Те просто изчезнаха!
Проверете ранените!
Той е мъртъв, сержант. - Вземи плочките му.
Димът също ли беше в изчисленията?
Съвпадение.
Покажи се!
Не стреляйте.
Кой си ти?
Казуо Оширо.
Колко хора живеят тук?
Не съм броил.
Може би около 200.
200?
Имаме складове за храна, лекарства от болницата
и лазарет?
Чух, че ни очакват глад и мъчения.
Тук има много хора.
Военноморски части, лейтенант Кинбара.
Аз съм Нагата.
Сакае Оба, 18-ти пехотен полк на имперската японската армия.
Какво оръжия и боеприпаси имате?
1 лека картечница. Няколко снаряда и 20 пушки.
Както и 5 американски карабини М1,
10 пистолета и амуниции.
Готови сме да сразим врага!
Ще използваме планината за база
и ще правим нападения в партизански стил.
Това ще е един от нашите военни базови лагери.
Да!
Надявам се, че ще се борите смело.
Капитане?
Защо не може да ни поведете тук?
Нашата мисия, е да обезвредим възможно най-много врагове.
Вие сте разочароващи.
Защо...
Оставете я.
Те са се отправили към лагера.
Обратно към лагера! - Да!
Носилка! Носилка!
Това е трагедия.
Задръжте го!
Изправете го.
Движи се!
Съжалявам.
Махнете се от пътя!
Вижте какво направихте.
Проверете броя на оцелелите цивилни и войници
Да! - Потърсете алтернатива.
Имаме нужда от друго място, където да настаним 200 души.
Да!
Внимание!
Има 100 войници и 86 цивилни.
Вече търсим алтернативно място за лагер.
Под командването на капитан Оба
ще разработим три места.
Първото място ще е тук!
Втората алтернатива е на западния склон на Тапочу,
третата е "Долината на смъртта"!
Побързайте! Стъмва се! - Да!
Моля, внимавайте за хората около вас
и не позволявайте на семействата си да скитат.
Преходът към лагера скоро ще завърши.
Казуо?
Осъзнах,
че цивилните и останалите войници
са наша грижа.
Най-накрая го разбрах.
Много подробна карта.
Преподавах география в училище.
Тук ли сме разположени?
Можеш ли да четеш? - Знам къде е мангото.
Много добре. Със сестра ти може да го маркирате.
Добре. Мога да уча и децата.
Какво не е наред?
Гладен съм.
Казват, че от това повече се огладнява.
Не може да се яде суров охлюв.
Първо трябва да се свари.
До скритите в планината Тапочу
японски войници и цивилни!
Ние няма да ви навредим!
Американската армия няма да ви навреди!
Сложете оръжията и се предайте!
Колко е хубаво.
Хайде, ела!
Усещам се прекрасно!
Стига си се въртял.
Не слушайте капитан Оба.
Защо ли?
Защото ни командва все едно е Бог.
Оба и Бог са в един отбор.
Ти там! Спрете го!
Хванете го! - Да!
Луд негодник!
Бог ми го каза. Бог обича и вас.
Отведете го. - Да!
Тишина!
Чух, че е свещеник.
Изгубил си е акъла,
капитан Оба!
Добре. Опитайте.
Хайде! Не, не е правилно.
Отпуснете раменете и коленете!
Точно така, момиче!
Хей!
Хориучи, не казах ли да не приближавате лагера?
Погледът към мерника.
Колената, Аоно. Коленете, сгънете ги.
Добре! Изправете! Изправете!
По дяволите!
Мамка му!
Наистина натисна спусъка!
По дяволите!
Благодаря.
Моля продължете.
Вие сте Чиеко, нали?
Опитайте се да не се държите като един от войниците.
Казвайте ми Аоно.
Всички ме наричат така.
Единственото нещо, което иска
Аоно,
е да убива американски войници.
Капитане, на колко години са децата ви?
Много по-големи.
Не познавах детето,
но се грижа за него, откакто майка му е болна.
Не се тревожа за децата, когато вие сте родителя.
Аз също,
щом вие сте нашият капитан.
Благодарни сме на някой като вас.
Храна за размисъл.
Колко остава?
Не мислете за това. - Да!
Те ще се върнат.
Трябва да се преместим. Бързо!
Отиваме към 2-рата позиция тази вечер.
Какво ще стане с хранителните припаси?
Преместете ги отделно.
Жалко.
Точно се установим нормално и това се случва.
Сега трябва да се откажем от това място.
Колко още? - Тук е.
Подножието на планината, което набелязахме за лагер.
Нещо друго от Скакалеца?
Последният доклад беше, че няма никакви признаци на живот.
Японците сигурно са заминали.
Какво ще кажете за другата страна на планината?
Биха ли могли да минат през хребета?
Едно нещо е сигурно. Ще оставят доста голяма следа.
Да се надяваме.
Добре! Мънроу, тръгваме.
Сигурно са знаели, че идваме.
Вижте, вода!
Чакай! На този остров няма прясна вода!
Сержант! Сержант, не мърдай! Не мърдай!
Боже мой!
Капитане.
Исусе!
Как си приятел?
Къде са те...
Изчезват в мъглата?
После ни примамват с водата?
Ние дори не знаем как изглежда?
Сержант. - Той е много хитра лисица.
Сержант, по-спокойно.
Запази силите си.
Пази се, приятел.
Имам проблем.
Може да се обзаложите, че ако имам проблем, съм прецакан!
А сега вие имате проблем.
Току-що ми четоха конско от Вашингтон!
От щаба се чудят защо получават съобщения
за вражеска дейност в Сайпан,
остров, за който ги уверих, че сме обезпечили
преди повече от 4 месеца!
Сега, в най-близко бъдеще искам да докладвам,
че всички вражески действия на острова са прекратени!
Господа, ще ловуваме и ще унищожим всичко,
което се съпротивлява в тази планина
в рамките на следващите 7 дни.
Още нещо! Чувам доста глупости
за японски офицер, който се мисли за твърде умен, за да бъде заловен!
Лисицата, сър. - Повторете?
Някои от мъжете казват, че е умен като лисица, сър.
Някои от мъжете казват, че е умен като лисица.
Глупости! Абсолютни и пълни глупости!
Дори там да има някой, който си играе на война,
казвам ви:
той си отива.
Отива си. Отива направо в ада
след по-малко от седмица.
Обещавам ви го.
Вражеският район е ограничен
до 4 мили дължина и 3 мили ширина в подножието на планината.
Тези около 200 японски войници се намират в тази област.
И аз знам! Имам увереността,
че врагът ще бъде изличен до последния човек.
Ще наредите цяла дивизия да обхване проклетия район.
Искам линия широка 3 мили и пехотинци с оръжия в ръцете.
Забравете за японците.
Всичко, което се движи или е живо, искам да бъде намерено.
Искам японците или в ареста или погребани.
Успех, господа.
Плътни редици от американци ни обхождат.
Ситуацията бързо ще излезе от контрол.
Трябва да се освободим от цивилните.
Трябва да осигурим безопасността им.
Източната страна на Тапочу е безкрайна верига от скали,
но в тях имаше пещери.
В тях щяхме да запазим цивилните невредими.
Бавно.
Пещерите са замаскирани от короните на дърветата.
Там ще са в безопасност.
Тези, които претърсваха джунглата, никога нямаше да ги намерят.
Това бе единственият ни начин.
Хайде. - Съжалявам.
Бавно. - Майко.
Какво става? - Окуно няма да се качи.
Майка ми е твърде стара и немощна.
Страхува от височини и има клаустрофобия.
Вътре ще създава само неприятности.
Скапана работа.
Момчета, намерихте ли нещо долу?
Нищо! - Добре! Продължаваме!
Какво ще кажете за подножието на планината? Приемам!
Да! Добре... - Виждаш ли нещо?
Не се чувствам добре. - Още малко.
Не ми е удобно.
Прикрийте се!
По дяволите! Колко?
Сигурно се... - Ето, идват!
Хайде! - Хайде, хайде...
Давай, давай, давай! - Той е след мен!
Продължавай да стреляш, проклятие! - Засада!
Той е зад скалата! - Мръдни в дясно!
Твое ляво! - Хайде! Давайте!
Граната!
Да видим какво сме направили! Какво спечелихме?
С всички тези пехотинци на наше разположение
заловихме шест уплашени цивилни, убити са 3-ма японски войници
и загубихме 11 американски пехотинци!
Провалихме се. - Подценихме ги, сър.
Подценили сме ги?
Ние дори не можем да ги намерим. За Бога!
Кой е този? Кой е Лисицата, Луис?
Какво е това шибано име?
Да не е някакъв магьосник? Да не е Хари Худини?
Той е виновен за капаните.
Вероятно той е отбелязал първо да намерим бебето, полковник.
Умен човек. - Умен, как не.
Какво мислиш, че ще каже началството?
Объркахме конците! Това ще кажат.
И ще са прави!
Разкарайте се от скапания ми офис!
Не мрази военните...
Метална купичка с ориз и пръчици...
За съжаление не е лакомство,
но е по-добро от нищо...
Не е като друга работа.
Такъв човек съм.
Точно така!
Ще убия сто американски войници.
Защо не 31.
Ако убивам по 10 на ден, за седмица ще станат много.
Какво правите? - Искам да убия всичките.
Извинете ме?
Чух, че тук една жена знае за Лисицата.
Лисицата. Каква лисица?
Всички ли са цивилни, които свалихме от планината?
Всички са цивилни, капитане.
Не може да отидете там.
Госпожа Харуко?
Аз съм Харуко.
Извинете. - Всичко е наред.
Бих искал да разпитам за Лисицата?
Лисица?
Японският командир на връх Тапочу.
Вашият командир ли е?
Той остави червен знак за спасяването на бебето.
Той добър командир ли е?
За един и същи човек ли говорим?
Вие го наричате
Лисица?
Така наричате капитан Оба.
Оба?
Командир Оба.
Командир.
Още не разбирам японците, капитане.
Капитан Сакае Оба. 18-ти имперски пехотен полк.
Лисицата. Това е името му, полковник.
Това факт ли е?
Погрижете се, Луис. - Успех, сър.
Когато хванете този Оба, му предайте нещо от мен.
Да, сър. Какво, сър? - Кажете му...
Кажете му, че е кучи син.
Бъдете сигурен, че ще предам, сър. - За почест!
Бризи! Заведи ме на летището.
Да, сър.
Свободни сте!
Знаете първо какво направих, когато разбрах, че отивам в Сайпан?
Първо грабнах въдицата.
Може никога да не я използвам, но поне си мисля за нея.
Надявам се, че ще дойде денят, в който ще отидем за риба, сър.
Аз също, капитане. Аз също.
Не е тайна, че знаете повече за това място от мен.
Бих искал да ви чуя. Кажете ми какво знаете.
Проведохме психо атаки срещу тях, с цел да ги накараме да се предадат.
Имахме някакъв успех с отделни хора,
но има по-големи групи, които все още се крия в планината.
Седнете.
Какво друго бихте направили?
Бих искал да продължим с това,
но също бих искал да приложим някои наши методи
пригодени специално за ситуацията на този остров
и трябва да спрем да използваме думите токо.
Японците са горди хора и няма да искат да се предадат.
Наясно съм с това, капитане.
Продължавайте.
Трябва да им оставим изход, без да се посрамят.
Може би да им кажем да престанат със съпротивата, а не да се предават.
Добре, капитане.
В момента продължете този курс на действия,
но знайте, че времето ни е ограничено.
Това е всичко! Свободен сте. - Да, сър. Благодаря ви, сър.
Капитане?
Изглежда разбирате тази култура.
Каква е същността на абсолютната отдаденост.
Японците не допускат да се предадат.
Запознат ли сте с това, сър?
Бих искал да спасим живота на японците в планината.
Не искам никой повече да умира.
Със самолет ще разпратим листовки със съобщения.
Моля, помислете за това?
Ще ви кажа.
При нахлуването американците,
загубих приятелите и семейството си.
Двамата ми сина са мъртви.
Ние отказваме.
Капитане,
не искам Япония или Америка
да продължават тази ненужна война.
Искам да помогна.
Не го взимайте! Това е вражеска пропаганда!
Оставете ги!
Какво е това? Вярно ли е?
Снимки от Токио.
Бито, ти си роден в Асакуса, нали?
Не съм сигурен, но това е в близост до Гинза.
Токио се е превърнал в призрачен град.
Казуо?
Да.
Виждал съм снимката на листовката.
Познавате ли някого от цивилните в приюта?
Оба. - Акио.
Елате.
Преди два дни бяха пуснати листовки.
Снимката там...
Истинска ли е?
Аз участвах в печатането на листовките.
Тази снимка не е единствена, има и много други.
Множество ужасяващи снимки на Япония.
Искат да ни накарат да разберем.
Направете преходът сега.
Моментът е подходящ.
Ние...
няма да отговорим на твърденията в листовките.
Моля ви, премислете, капитане.
Чух,
че има достатъчно бомби, за да унищожат цяла Япония.
Всеки ден самолетите излитат от острова.
Оба?
Мога ли да попитам нещо?
Там, в планината
има ли двойка брат и сестра?
Да.
Чудесно.
Велико.
Те са... моите деца.
Бяхме разделени.
Отдавна не съм ги виждал.
Моля ви, грижете се за тях.
Команди Оба?
Имате ли малко време?
Ето.
Вижте го, преди да тръгнете.
Сега си в безопасност.
Капитане! Бягайте!
Моля ви... - Кой беше това?
Не разбирам... - Какво правеше?
Проверете!
Няма нищо! - Проверете прозорците!
Няма никого. - Намерихте ли нещо?
Какво правеше Оба тук?
Събираше информация и провизии. Той се опитваше
да провери някои снимки. - И?
Казах му, че е вярно.
Беше шокиран.
Полковник.
Мисля, че трябва нещо по-агресивно, за да ги накараме да се предадат.
Като например?
Трябва да им обещаем храна и лекарства.
Когато дойдат, ще ги хванем в капан. - Не. Не. Категорично не!
Това нито е почтено, нито ще е ефективно.
Ако направим това, останалите в планината никога няма да се предадат.
Полковник, предателството не е отговорът на проблема.
Мотоки, отивам горе, в планината.
Моля, преведете, че ще убедя командира да се предадат.
Господин Баба казва, че ще отиде в планината,
за да ги убеди да слязат.
Господине, ако японец като вас може да ги убеди да слязат долу,
ще се радвам да опитате.
Може би разговор между японци ще направи добро на всички ни.
В момента няма какво да губим.
Полковникът е съгласен. - Благодаря.
Имате разрешението ми да помогнете за мирно разрешение на проблема.
Уверете се, че господин Мотоки има, каквото му е необходимо.
Ито?
Ито!
Свършихме лекарствата и бинтовете.
Как очаквате да работя при това положение?
Спокойно. Знаем за липсата на консумативи.
Не разбирате ли?
Бих могла да направи повече с лекарства!
Аз също загубих другари!
Достатъчно!
И двамата спрете.
Може да вземем успокоителни и лекарства от болницата в лагера.
Знам от какво имаме нужда, затова нека дойде с мен...
За лекарствата...
аз ще ги осигуря.
Командире? - Движи се!
По-бързо! Върви по-бързо!
Движи се!
Този мръсник е лакей на американците.
Господин Баба,
защо сте тук?
Дойдох да ви убедя да се предадете.
Мислите, че сме слаби?
Спрете!
Американците ли ви накараха да го направите?
Бих искал да видя
децата си...
Не сте тук заради децата си.
Дошли сте да огледате нашата защита. - Искам да видя децата си!
Искам да си ги взема! Грешно ли е това?
Млъквайте! Предател!
Посрамвате японската империя!
Спрете със сълзите.
Децата ви никога няма да ви погледнат отново.
Тръгвайте си.
Командир Оба,
ако убият децата ми,
никога няма да ви простя.
Аоно, какво има?
Къде отиваме?
Искате да ми покажете нещо?
Тук ли? - Трябва да знам?
Какво?
Моля, изчакайте отвън.
Ще ви повикам, ако се съгласи да се срещнете.
Добре. Но само ако се съгласи.
Не искам да си мисли, че се опитваме да го проследим.
Разбира се, капитане.
Не се тревожете за нас. Ще останем в страни.
Благодаря.
Бързо...
Изчакайте...
Време е.
Това е най-полезното.
Командир Оба, няма ли да премислите?
Достатъчно! Ще се борим до последен дъх.
Всъщност доведох американския капитан.
Прикрийте се!
Не, повярвайте ми.
Назад! Назад!
Очистете ги!
Хайде! Бързо! Хайде! Да вървим!
Не стреляйте! Спрете!
Не разбирате! Не стреляйте!
Огън! - Повален човек!
Огън! Огън!
Прикрийте ни!
Японци през оградата! - Японци от ляво!
Хванете ги!
Аоно!
Капитане! - Отстъпваме!
Отстъпват към дърветата!
Прекратете огъня! Прекратете огъня!
Какво, по дяволите, се случи? - Проверете хората!
Да, сър! - Не знам.
Преподобният няма да се справи. - Някой да дойде тук!
Закарайте момчетата в болницата.
Капитане, добре ли сте?
Добре съм.
Имаше предател. - Какво?
Предателят е японец.
Хориучи е мъртъв.
Аоно
може все още да има шанс.
Не трябва да допускаме цивилни да отиват в лагера.
Не трябва!
Ще бъдат само пионки в ръцете на врага.
Ще ги убият.
Има недостиг на храна и медикаменти.
Вече не можем да се грижим за тях.
Помислете за цивилните. Няма ли да им е по-добре там?
Капитане,
независимо, че вие сте командирът,
не се различавате от врага.
Моля се да сте различен.
Вярвам,
че Япония отново ще бъде на тази земя.
Когато това време настъпи,
надявам се, често да си припомняте планината Тапочу
и времето, което бяхме заедно
както и всичко, на което устояхме.
Спомените няма да са напразни.
Върнете ги обратно с вас в Япония!
Оширо!
Беше чест за мен.
Истината е, че с облекчение напускам.
Вземете го.
До нашите добри и верни поданици: Поръчахме правителството
да се свърже с правителствата на САЩ, Китай, СССР и Великобритания
и да каже, че империята приема решението на общата декларация.
Император Хирохито обяви безусловната капитулация на Япония,
която се излъчи по-късно до всички лоялни поданици.
Също и тук, в лагер Сусуп.
Това е невъзможно!
Това е пропаганда!
Те имат време и отново използват тази тактика,
за да ни накарат да повярваме.
Стига с тези глупости!
Икегами.
Защо се върнахте тук?
Капитанът даде най-доброто от себе си.
Изправи се пред многобройни предизвикателства.
Съжалявам.
Казах, че ще спечелим.
Нали така казах?
Не си спомням.
Ами, грешите.
Току-що се връщам.
Охраната на лагера е рехава.
Можем да проникнем без усилие.
Разбрахте ли защо?
Благодарение на промиването на мозъците от американците,
повечето от японците повярваха.
На 6-ти август в Хирошима.
9- ти август в Нагасаки
е взривена нова бомба.
Градовете са унищожени.
Мъртвите са безброй.
Затова
Негово величество императорът,
обяви капитулация.
Япония...
изгуби.
Борете се до последен дъх!
Помнете нашите заповеди!
Въпреки, че знаеха за общата японска капитулация,
нито Оба, нито хората му имаха желание да слязат от планината.
Искали сте да ме видите, полковник? - Да. Заповядайте, капитане.
Според съобщение от японския лагер,
Оба е казал, че иска да се срещнем. - Наистина ли?
Съгласен ли е да се предаде? - Не.
Иска среща с представители на американските въоръжени сили.
Капитан Оба няма да струва нищо, ако не е верен на принципите си.
Ще бъде по този начин до горчивия край.
Бих искал да съм този, с когото ще се срещне, ако позволите, сър.
Разрешението е дадено.
Благодаря, сър.
Вие му се възхищавате, нали капитане?
Така е, сър.
Къде сте учили английски?
В Сингапур. Заради войната.
Говорите английски добре. - Благодаря.
Имате ли американска приятелка? - Не.
Внимавайте в пътя.
Моля, спрете.
Какво е това?
Момчета, чакайте тук.
Нещата, които се случиха онази нощ,
извинявам се за тях.
Капитан Луис говори много добри японски.
Би искал да говори с вас очи в очи.
Командващ Оба.
Наистина е чест за мен.
Живях в Япония 2 години.
Много харесвам кабуки актьора Узаемон.
За съжаление той почина.
Ако започне друга война,
ще бъде най-трагичното нещо.
Вие се борихте достойно,
но войната свърши.
Вече не сме врагове.
Капитан Оба, да се върнем към Япония.
Ние няма да се предадем,
нито имаме намерение да отстъпим.
Въпреки това, имперската военна доктрина
изисква абсолютно подчинение на началниците.
Командите стриктно се спазват.
Наистина ли?
Не стреляйте! - Чакайте...
Китами...
Вие сте наш враг.
Аз никога няма да се предам.
Командир Оба?
Той под ваше командване ли е?
Той подчинен ли ви е?
Окуно. - Да?
Чух, че капитанът е готов да слезе.
Наистина ли?
Ще се подготвим за пристигането му.
Може ли да срещнем капитана?
Капитанът може да ги облече.
Капитане, повикахте ни.
Имперският генерален щаб е изпратил съобщение.
Генерал-майор Умахачи Ано, е заповядал да свалим оръжията.
Да!
Какво ще предложите?
Нищо.
Заповядваме всички японски сили да прекратят военните действия,
въз основа и в съответствие с прокламацията на японския император.
От командващия на Марианските острови и остров Сайпан
до командващия генерал на армията на САЩ
лейтенант полковник Хауърд Кърджис.
Ние се предаваме безусловно.
Подписано е от генерал-майор Умахачи Ано.
По заповед и в името на императора на Япония и японското правителство.
Аз...
се борих с вас рамо до рамо.
Това бе изключителна чест за мен.
Вие направихте всичко възможно в битките.
Не се чувствайте засрамени.
Стойте с вдигнати глави!
Живейте добре.
Живейте за утрешния ден.
Това е наш дълг.
1- ви декември, 1945 г.
За да изразим мъката по загиналите си другари,
почетен салют.
Заредете!
Готови!
Огън!
Изглежда, че ще завали.
Батальон! Стой!
В четири в колони!
На ляво!
На 1 декември 1945 г.
в подножието на планината Тапочу на остров Сайпан,
след 512 дни на бой,
войната най-накрая приключи за капитан Сакае Оба
и неговата армия от 47 души.
Знаете ли, капитан Оба,
че ви нарекохме Лисицата.
Лисица?
Невидима, много хитра и уклончива.
Аз нямам такива способности.
Просто съм посветен на борбата.
Пристигнахме.
Благодаря.
Капитан Оба,
без значение какво мислят другите,
вие командвахте войниците си добре
за последните 2 и половина години, които прекарахте в планината.
Спасихте живота на повече от 200 японци.
Вярвам,
че наградата за спасяването на човешки животи
е по-голяма, отколкото придобиването на остров.
Прав ли съм?
Аоно.
Може ли да го взема?
Това дете не знае за Япония.
Аз
ще го науча.
Превод: mia_one